Året var 1891. Det brygget opp til storm i Europa.
Frankrike og Tyskland var i strupen på hverandre –
– som resultat av flere bombeangrep.
Noen sa det var nasjonalister, –
– andre at det var anarkister.
Men som vanlig hadde min venn Sherlock Holmes, –
– en helt annen teori.
Bombeangrep i Strasbourg! Les alt om det.
– Takk. – Anarkistene mistenkes for angrepet.
Bombeangrep i Strasbourg.
Når begynte du å jobbe for posten?
Så det var deg jeg så. Så leit at du har endt i rennesteinen.
Besynderlig pakke. Hvem er den tiltenkte mottaker?
– Kan vi diskutere det over middag? – Jeg er ledig for lunsj.
– Det er ikke jeg. Savoy klokken åtte? – Utmerket.
– Kommer du som deg selv? – Mest sannsynlig.
Du blir skygget av tre menn. Motivene deres er svært tvilsomme.
Nei.
Å, forresten, de skygger meg ikke, de ledsager meg.
Og istedenfor tre ser det ut til å være...fire.
– Stødige hender nå, Irene. – Ikke uro deg for mine hender.
Forsiktig med fjeset, karer, vi har en middagsavtale i kveld.
Jeg har glemt resten.
Nå husker jeg.
Purk!
Vi har nå kommet til gjenstand 34.
En egyptisk sarkofag av usedvanlig overflod.
Betalingen Deres, doktor. Han sender sin takk.
100 pund? 100. Takk, sir.
Vennligst gi ham dette. Han venter på det.
Si at vår venn tror at jeg ga det til hans søster.
Bli.
Mens jeg sjekker innholdet.
Jeg ble forsikret at hele betalingen var der.
Ja. Men forsikret av hvem? Har De møtt ham personlig?
Eller har De som jeg...
Vent. Ikke beveg den.
Dens størrelse og vekt tyder ikke på betalingen De ventet.
Innholdet er nok mer eksplosivt.
– Hvem er dette? – Det er...
Hei, kjære.
Å, himmel! De skulle ikke røre den. En sekundær tennladning er aktivert.
Jeg trenger din hjelp til å bli kvitt pakken.
– 1700! 1800! – Lykke til.
Én million pund!
– Og, forresten...brann! – Brann!
– Forlat meg, og De er død om en time. – Ikke kom for sent til middag!
Tiden min har blitt knapp etter disse hendelsene.
– Jeg er aldri sen, bare for tidlig. – Fasjonabelt.
Vittig. Så selvsikker, selv i retretten. Jeg beholder den.
– Vi kan lese den over en aperitiff. – Greit. Middag og underholdning.
Sitt. Stol på meg. Det er dette som er jobben min.
Herr Hoffmanstahl, anse Dem som heldig.
Mannen De gjør forretninger med, er ingen vanlig forbryter, –
– men forbryternes Napoleon. Heldigvis har De meg som alliert.
Jeg er en detektiv av et visst ry.
De har kanskje hørt om meg? Jeg heter Sherlock...
...Holmes.
– En kanne nybrygget te, takk. – Ja, miss Adler.
Et utmerket valg dette stedet.
– Har De brevet? – Det ble tatt.
Tatt? Det var da uheldig.
Under kaoset som oppsto på grunn av pakken Deres. Takk.
Hvis De hadde fortalt om planen Deres...
Ønsker De å vite hva planen min er? Antok De at noe ville skje Dem?
Var det derfor De ville møtes på favorittrestauranten Deres?
Jeg klandrer ikke Dem.
Jeg klandrer meg selv.
Jeg har skjønt at De har gitt etter for Deres følelser for ham.
Det er ikke første gang Mr. Holmes har vært til bry de siste månedene.
Spørsmålet er, –
– hva jeg skal gjøre med det.
Men det problemet får jeg løse selv.
Jeg trenger ikke lenger Deres tjenester.
Mrs. Hudson?
Å, Mrs. Hudson?
Holmes, er du der?
Hekken din må trimmes.
Hvor er jeg?
Jeg blåser i hvor du er så lenge du er klar.
Jeg venter.
Jeg nekter å være med på leken. Husk at jeg må rekke det siste...
– ...toget. – Oi da, der døde du, dessverre.
Du vant.
Jeg tapte. Spillet er over.
Ser du meg fortsatt ikke?
Quelle surprise.
Jeg går ikke ut med deg om du går kledd slik.
Vil du at jeg gjør samme fadese og kler meg militært –
– med det fæle, håndlagde skjerfet? En av din forlovedes anstrengelser.
Som jeg har savnet deg, Holmes.
Har du? Hvorfor det?
Jeg har knapt merket ditt fravær. Jeg står til knes i forskning.
Jeg trekker ut væsker fra adrenalinkjertlene til sauer –
– og lager min egen kamuflasje mens jeg er like ved et gjennombrudd –
– i den viktigste saken i min karriere, kanskje noensinne.
– Hei, Mrs. Hudson. – Så fint å se Dem, doktor.
– Takk for invitasjonen til i morgen. – Takk for at De har passet Gladstone.
Kjære, kvalmende skjønne barnepike. Får jeg et ord med Dem?
– Nam! Mat slangen, kvinne. – Mat den selv.
Så nærtagende.
De må få ham til et sanatorium.
Han har levd på kaffe, tobakk og kokablader. Han sover aldri.
Jeg hører flere stemmer, som om han øver inn et teaterstykke.
Overlat ham til meg.
Har De ikke en geit som må fjernes mark fra?
Så snilt å minne meg på det.
Det er så mye å glede seg til. Hva skulle jeg gjort uten Dem?
Lykke til med pasienten, doktor.
– Hvorfor er du her? – Jeg skal gifte meg i morgen.
Å! Gi meg en klem.
– Watson skal gifte seg. – Du har mistet noen kilo.
Og de har lagt seg på deg. Du har vel mumset på Marys muffins.
Skjenk oss en brandy. Utdrikningslaget er i gang.
Dette er vårt siste eventyr, Watson. Jeg akter å utnytte det til fulle.
Du har gjort god bruk av mitt gamle kontor.
– Liker du edderkoppnettet? – Er det hva du kaller det?
Følg den linjen.
Hva har en skandale med en indisk bomullsmagnat –
– en kinesisk opiumselgers overdose, bombeangrep i Strasbourg og Wien –
– og dødsfallet til en stålmagnat i USA til felles?
Ifølge dioramaet ditt – professor James Moriarty.
Nemlig.
Matematisk geni, berømt forfatter og foreleser.
Boksemester ved Cambridge, der han ble venn med statsministeren vår.
Har du bevis som underbygger påstanden?
– Dette. Ser du det nå? – Dr. Hoffmanstahls dødsfall?
Ja. Jeg har hørt deg snakke om ham og hans dyder.
Han var en forkjemper for medisinsk nyskaping, en pioner.
Forleden forhindret jeg en eksplosjon som var ment for ham.
– Det sto at han døde av hjerteattakk. – Er opplysningene mine forgjeves?
Du tror på den offisielle forklaringen. Det er et skyggespill.
Vi leker katt og mus, professoren og jeg.
– Var det ikke edderkopp og flue? – Jeg er ingen flue, jeg er en katt.
Ikke en mus, men en dolk. Du drikker balsameringsvæske.
– Ja. Vil du ha en slurk? – Du virker...
– Oppspilt? – Manisk. Nesten...
– Ekstatisk? – Psykotisk.
Jeg burde tatt med noe beroligende.
Jeg vil se hans fall. Han må stanses...
– ...før renkespillet øker i styrke. – Hvordan skal han gjøre det?
Dompap. Onde mennesker gjør onde ting fordi de kan.
Verken ofrene, politiet, regjeringen, ingen...
Bortsett fra Sherlock Holmes, på denne dietten...
...vil finne ut av det. – Nettopp.
– Eller noe sånt. – Noe sånt, men ikke helt.
Skål for helsen.
Dompap...
– Hva har du gjort med Gladstone nå?! – Ricinus communis.
– Frukten er svært giftig. – Han puster knapt.
For en utmerket anledning. Dette kan være det rette.
Har du noe imot at jeg prøver adrenalinekstraktet?
Hvor mange ganger skal du drepe hunden min?
Han spratt opp som en kanin fra en hatt.
– Jeg trenger en om noen timer. – Se det som en bryllupsgave.
Watson, kan vi bruke en annen utgang?
Er det noe annerledes ved deg?
Jeg er under oppsikt.
– Som du burde være. – Du kjører.
Blir skjegget med oss i hele kveld?
Jeg skal fjerne det når vi er sør for Trafalgar Square.
Hvis Moriarty har deg under oppsikt, er vel dette litt påfallende?
Det er så opplagt at det er ugjennomskuelig.
Trafalgar Square. Nå er du vel trygg?
Hvorfor ser du så bekymret på meg?
Jeg er så urolig. Du er tappet for all livskraft.
– Ekteskap er slutten. – Jeg tenker på det som starten.
– Undergang. – Gjenfødelse. Struktur.
– Stå til ansvar for en kvinne. – Være i et forhold.
Et liv i ekteskap, muligheten for å få familie.
Hvem ønsker å dø alene?
Vi tar den helt ut i kveld, du stifter familie, og jeg dør alene.
Noe sånt, ja.
Kanskje det er bedre å dø alene enn å leve et liv i evig pine.
Uansett...
Slett ikke verst. Så, hvor skal vi?
I fremtiden kan slike kjøretøy ses i alle europeiske byer.
Driver du dank i vedskjulet igjen, Myccie?
God aften, Sherly.
Jeg ser at skomakeren din er syk, kjære bror.
Og jeg kjenner at du nylig har skiftet barbersåpe.
Røykkanalen i dagligstuen i Baker Street trenger å feies.
Visste du at drosjen du kom i, hadde et ødelagt hjul?
Det venstre. Det er klart selv for en åndssvak...
...at du har anskaffet ny fiolinbue. – Samme bue, nye strenger.
Og får jeg si, Mycroft...
– God aften, forresten. – Nei.
– Han håndhilser ikke. – Du som sjelden...
...forviller deg fra stien mellom hjemmet ditt og Diogenes Club –
– og aldri på en mandag, når de har yndlingsretten din –
– må være her av en langt viktigere grunn enn utdrikningslaget mitt?
Han er slett ikke så tungnem som du har fått meg til å tro, Sherly.
Du har helt rett, dr. Watson.
Med all uroen i Europa for tiden kan hele situasjonen...
Unnskyld meg...brått eksplodere.
Jeg er her for å unngå en fryktelig katastrofe.
Hvis anliggendene til to nasjoner, som skal forbli anonyme...
Men jeg kan si at de snakker fransk og tysk.
...ikke blir gjort noe med i kveld, må jeg til Sveits –
– for å delta på et redselsfullt fredsmøte i Reichenbach.
Det verste med Sveits er høyden. Den får meg til å blø neseblod...
Så fint at du inviterte broren din.
– Dette virker lovende. – Hva ønsker dere å drikke, herrer?
– Champagne. Vi trenger flere stoler. – Kanskje en god sigar.
Ikke bry deg med stolene.
– Hva driver egentlig broren din med? – Han er vokteren av rikets bøttekott.
Ingen ambisjoner, ingen tiltakslyst, men de sier stadig –
– han er uunnværlig for regjeringen, især utenriksdepartementet.
– Jeg vil utbringe en skål. – Å?
Til min kjære venn dr. John...
– ...Hamish Watson... – Jeg sitter her.
...og kvelden for bryllupet. Han –
– har vært en god venn.
Bør vi ikke vente på karene i rugbyklubben?
Han har alltid holdt oss...de kunne ikke komme...godt plantet på bakken.
Ingen? Og gutta fra medisinstudiene?
De takket nei. Ingen mann er bedre...
Hvem er det du ser etter? Jeg kjenner ikke en sjel her.
Ikke bli hysterisk. Du kjenner meg og Mycroft.
– Ikke vær så femi, Watson. – Femi?
Du hadde helt glemt utdrikningslaget, hva?
– Hvorfor er vi her? – Skål for helsa, doktor.
Synd ingen av vennene dine kunne komme.
Jeg går til spillebordene. Kvelden får ikke bli bortkastet.
– Gi meg pengene mine. – Gjerne. Gi meg gifteringen.
Så nå vil du være forlover. Det er meningen at du skal ha ringen.
– Og organisere utdrikningslaget. – Du vil ikke tape den i et veddemål.
Og invitere vennene mine, som jeg har mange av.
Det er du som ikke har venner, "Sherly Venneløs".
Det er bare "meg, meg, meg," hva?
Vær så god og sitt. Legg pengene på bordet, så begynner vi.
Velkommen. Jeg er Madam Simza.
Kort kan kaste lys over din fortid, –
– klarlegge din nåtid og vise deg fremtiden.
Om du har et spesifikt spørsmål, så hold det i tankene.
– Jeg...holder. – Si fra når du er klar.
Jeg foretrekker faktisk å spå deg.
Tilbakeholden. Reversert. Det tyder på ustadighet.
En kvinne som nylig har funnet trøst i alkoholen.
Hva søker hun lindring for? Hva ønsker hun ikke å se?
En narr som skjemmer seg ut?
Å ja! Narren.
Noen er ført på ville veier i noe uten å vite det.
Ikke verst, men du må få meg til å tro på deg.
– Jeg må se det i øynene dine. – Jeg kan bedre.
To beger. Et sterkt bånd. Mellom hvem? Bror og søster, kanskje?
Og jeg ser et navn. Ja, det er...
Ren.
– Hva ønsker du? – Djevelen.
Hvorfor dette spillet?
Hvor fikk du det fra?
Jeg stjal det fra en dame i et auksjonslokale.
Men det var nok til deg.
Kjære Sim. Husk mitt ansikt du får ikke se det igjen.
Det er prisen jeg må betale for å endre historiens gang.
– Jeg har... – "...funnet hensikten med livet."
Spørsmålet mitt er hvilken hensikt Rene oppfyller?
Tiden er ute. Jeg har andre kunder.
Om du ikke har sett trådene av Astrakhan–pels på spikeren bak meg –
– må du ha kjent den overveldende lukten –
– av sild marinert i vodka kombinert med den ulykksalige kroppslukten.
En mann gjemmer seg i takbjelkene over oss.
En kosakk. De er kjent for sine umulige akrobatiske evner –
– og for å jobbe svart som snikmordere.
Vi kan anta at din neste kunde er her for å drepe deg.
Var det noe mer? Ikke det?
Først: Plyndre reiret.
Klipp vingene.
Slå ham på nebbet.
Knus eggene.
Rør sammen. En klype salt.
En anelse pepper.
Snu omeletten.
Krydre litt mer.
Frokosten er servert.
Bli med meg. Jeg trenger deg i live. Nå!
Det så du ikke i kortene.
Kom nå, folkens. Her er visst vår neste hanekamp.
Fem, fire, tre, to, en...slipp den!
Kom deg opp!
Er alt mitt?
Nei, vent nå litt.
– Du har rett. Han stinket. – Hei! Du kan løpe... Hvor er du?
Jeg slåss nettopp.
Jeg slåss nettopp. Hvor var du?
Så fint at du tar dine plikter som forlover så alvorlig, Sherly.
Dere får ikke mine penger! Hun bet meg i benet.
Carruthers kan fylle bensin på kjøretøyet ditt.
– Du har et bryllup du skal delta i. – Jeg kan kjøre.
Tut–tut.
– La oss ta en drink til. – Nei, du har fått nok.
Jeg har vært i bryllup her før.
Begravelse også.
Professoren ønsker et møte.
Jeg ventet å høre fra ham tidligere, i lys av siste tids hendelser.
Han lurer på om det passer deg å stikke innom skolen i ettermiddag.
– Forelesningen er over klokken fire. – Jeg gleder meg.
Vennligst flytt deg.
"Fischerweise." Schubert, 1826.
– "Slutt med dine tåpelige knep." – "Denne fisken lurer du ikke."
Jeg kom vel ikke uleilig?
Et øyeblikk. Gi disse til Williams. Se til at han pakker kjole og hvitt.
Ja visst, professor.
Beklager, jeg må på en forbasket forelesningsturn.
– Te eller kaffe? – Nei takk.
– Noe sterkere, kanskje? – Nei, men kunne jeg få denne signert?
ASTEROIDERS DYNAMIKK Prof. MORIARTY
Jeg leste at den godeste doktoren skulle gifte seg i dag.
– Hvordan var seremonien? – Ugjenkallelig.
Han tar ikke lenger del i etterforskningen. Han er ute av ligningen.
Jeg stoler på at du tar hensyn til det.
Hvilke hensyn gir du meg?
– Har du egentlig lest boken? – Jeg fant den fengslende.
Men jeg er hovedsakelig interessert i dine nyere anstrengelser.
Det tar jeg som en kompliment.
Jeg har stor respekt for dine evner. Det er en glede å endelig møte deg.
Offisielt.
Kjenner du til vitenskapen om grafologi?
Jeg har aldri tenkt så mye på den, nei.
Den psykologiske analysen av håndskrift.
Den oppadgående streken på P, J og M tyder på et høyt intellekt.
Mens løkkene nederst tyder på en kreativ, men pedantisk natur.
Men om man ser på helningen og trykket på pennen –
– tyder det på alvorlig narsissisme, –
– fullstendig mangel på empati og tilbøyelighet til...
– Nei! – ...sinnssykdom.
For å svare på din tidligere anmodning om –
– at dr. Watson ikke er involvert, så er svaret nei.
Loven om himmelmekanikk sier at når to gjenstander kolliderer, –
– vil det alltid oppstå utilsiktet skade.
Exempli gratia:
To herrer drar i hver sin retning.
En ung kvinne slites mellom dem. Påkjenningen blir for mye for henne –
– og hun blir plutselig syk med tragiske følger.
En sjelden variant av tuberkulose.
Hun ga tapt i løpet av sekunder.
Så...
Vil du virkelig spille dette spillet?
Jeg er redd du vil tape.
Vær trygg på at om du prøver å tilintetgjøre meg –
– så vil jeg gjøre det samme mot deg.
Min respekt for deg, Holmes, er eneste grunn til at du er i live.
Du har gitt meg flere komplimenter. La meg gi deg en:
Om jeg var sikker på den første eventualiteten –
– ville jeg gladelig godta den siste.
Jeg skal sende mine hilsener til det lykkelige paret.
En annen gang, da.
Alle om bord til Brighton!
Alle om bord.
– Hvilken vogn er vår? – Det burde være denne.
Første klasse.
Alle om bord til Brighton!
Skynd deg, dr. Watson. Din kone trenger deg.
Jeg kommer, Mrs. Watson.
Oi, første klasse, champagne.
– Du vet å skjemme bort en jente. – Du er jo ingen hvem som helst.
Beklager, frue. Du kan ikke bruke WC mens toget er på stasjonen.
Du er Mrs. Watson.
Gi meg flasken.
Det er intet sted jeg heller ville vært.
Det er ingen jeg heller ville vært hos.
Hvorfor har du en skyter stukket ned i buksene?
Gammel vane.
Kom inn.
– Å, ja takk. – Vi har ikke bestilt den.
– Med våre lykkønskninger, sir. – Takk. Sett den der.
Åpne døren, John.
Det er på tide du går av.
Sett deg.
Det er ikke min beste forkledning, men den måtte klare seg.
– Herregud. – De kommer tilbake.
– Lukk døren. – Da skyter de gjennom den.
– Han har rett. – Herregud.
Jeg forstår.
– Gjør du? – Fryktelig ubeleilig.
Vi har dårlig tid.
– Hvor mange venter vi? – Et halvt dusin.
De er en bryllupsgave fra Moriarty. Nydelig seremoni, forresten.
– Gledestårene strømmet. – John?
Et øyeblikk, elskede.
– Stoler du på meg? – Nei.
Da må jeg...gjøre noe med det.
Hvem er nestemann, jævler?
– Send ut deres beste mann! – John, lukk døren.
Det måtte gjøres.
Hun er trygg nå.
Til mitt forsvar beregnet jeg det perfekt.
Drepte du min kone?!
Drepte du nettopp min nye kone?!
Selvsagt ikke!
Hvordan vet du det når du nettopp kastet henne av toget?
– Jeg beregnet det helt perfekt! – Hva betyr det?!
– Ro deg ned. – Forklar!
Innen jeg er ferdig, er vi døde!
Beklager, frue. Du kan ikke bruke WC mens toget er på stasjonen.
FOSFOR
Det var intet uhell.
Det var tilsiktet.
Vel, trenger jeg å forklare i detalj?
Eller kan vi sette i gang?
Kom igjen!
Ta det med ro, gamle venn, hun er trygg. Hun er hos broren min.
Jeg er på bryllupsreise! Hvorfor førte du dem hit?
– Hvorfor dra oss inn i det? – Det er for din skyld de er her!
Heldigvis...
...er jeg også det. Pass deg for døren.
God aften.
Dere vil nok synes at andre klasse er behageligere.
Kysten er klar.
Mot sør i rask marsj!
Legg deg hos meg, Watson.
– Hvorfor?! – Jeg insisterer.
– Hva gjør vi her nede? – Vi venter. Jeg røyker.
– Vi venter tålmodig. – På hva da?
At det skal åpne seg en mulighet.
Skyt for å treffe.
Jeg ba deg om å treffe! Hvor mange muligheter må jeg gi deg?
Hvem kunne vite at bryllupsreiser til Brighton var så farlig?
– Er det hva dette handler om? – Du har da aldri likt deg der.
Jeg har aldri vært i Brighton!
Eller du er for skjør til å huske det.
Å, hold munn!
– Si at min kone er trygg. – Jeg kan ikke gjøre begge deler.
Jeg lover at jeg beregnet det perfekt.
Her borte, frue!
Det er visst på sin plass å gratulere, Mrs. Watson.
Jeg er den andre Holmes.
Fins det to av dere? Fantastisk. Kan kvelden bli noe bedre?
– Hvorfor ble Mary og jeg en målskive? – Utmerket spørsmål. Svaret er todelt.
Han er ute etter oss på grunn av deg.
– Du må nok bære halve ansvaret. – Her kommer det...
Hadde ikke dere vært så bestemt på bryllupet, kunne saken vært løst.
– Ja da, det er min feil. – Man kan påstå...
– Nei. – At vielsen kom på en uleilig tid.
Dermed ble vårt forhold...
Forhold?
Greit, vårt kompaniskap har ennå ikke gått sin gang.
Min gode mann, hvis du orker å bli med til dette er over –
– skal jeg aldri mer be deg om hjelp.
Én gang til kommer jeg til unnsetning.
Sånn skal det låte. Så spørsmålet. Dette er så herlig komplisert.
Du spør deg vel hva en kriminell mesterhjerne vil –
– med en sigøynersk spådame. Det er broren han er etter.
– Når vi finner ham... – Etter du har funnet bagasjen min.
Fortsett. Vent! Hvor er det vi skal?
Paris! Det fornuftigste bryllupsreisemålet av alle.
– Hvorfor Paris? – Ferskener.
Utenfor byen, i Montreuil, er det en sigøynerleir –
– kjent for sin tørkede frukt, særlig ferskener.
Der vil vi finne spådamen vår, så hun kan få tilbake vesken sin.
ASTEROIDERS DYNAMIKK Prof. MORIARTY
Og billetten min?
PARIS OPERA: DON GIOVANNI
Dessverre vil ikke du trenge din.
Så synd, professor. Jeg gledet meg til Don Giovanni.
Følg etter Meinhard.
– Vi er fremme. – Stålsett deg, vi vil bli overfalt.
Ikke vær så kynisk.
God dag. Mademoiselle Simza?
– Ja visst, monsieur. Hun er her. – Perfekt.
– De tar bagasjen min. – Le dem bort. Jeg har vesken hennes.
Du hadde vesken hennes.
Nå har de frakken min.
Hvor er Madam Simza?
Dette er Simza.
Sim er en gås.
Jeg er Sim.
Fint skjerf. Jeg liker.
Det gjelder broren hennes.
– Er du sulten? – Skrubbsulten.
Frue, for en nydelig pinnsvingulasj. Jeg kan ikke huske å ha smakt bedre.
Si meg, når spiste du pinnsvingulasj sist?
– Jeg sa jo det, jeg husker ikke. – Kanskje du har fortrengt det.
I motsetning til deg fortrenger jeg ingenting.
Det er helt normalt.
Tenk å være uhøflig mot damen som har invitert oss inn i teltet sitt.
– Og tilbudt oss pinnsvinet sitt. – Sier han som kaster damer fra tog.
– Hvem er dere to? – Bekymrede borgere.
Hvorfor prøvde noen å drepe meg?
Broren din har innlatt seg med en svært farlig mann –
– som tror at Rene har fortalt deg noe du ikke burde vite.
Jeg vet ingenting.
Jeg har lett etter ham i over et år. Det var derfor jeg var i London.
– Han ble sist sett der. – Han er glad i deg.
Han ville aldri sendt deg en beskjed som kunne sette deg i fare.
All informasjon ville derfor være utilsiktet.
Har han sendt deg noe annet?
– Bare noen tegninger. – La oss se hva de kan si oss.
Et uvanlig valg av papir. Det er beregnet for en trykkpresse.
Det er av samme materiale som brevet.
Det lukter muggent.
Det må ha blitt lagret på et kaldt og fuktig sted.
Hva er det? Blod?
Vin. Altså en vinkjeller nær en trykkpresse. Det innsnevrer søket.
– Han sa han aldri ville gå dit igjen. – Det fins en vinkjeller...
...som anarkistgruppen Lapin Vert bruker. Rene var venn med lederen.
Claude Ravache.
– En bombemaker. – Jeg fikk nylig erfare arbeidet hans.
Jeg var med i bevegelsen. Rene også. Til det ble for ekstremt for oss.
Ravache kjenner meg.
Hvis broren min er der igjen, vil han møte oss.
– Vi sender en beskjed. – Jeg ordner et møte med Ravache.
Hva du enn gjør, ikke la sigøynerne få deg til å drikke.
Danser dere?
Ikke dans. Det blir din død.
Du vet hva som skjer når du danser.
God morgen, Mrs. Watson.
Har du spist frokost?
Stanley lager en nydelig krydret nyre.
– Carruthers? – Morn, sir. Telegram til Mrs. Watson.
– Det gir ingen mening. – La meg se.
"Min avskyelige Mary. Jeg verken elsker deg eller vil se deg igjen.
Hvert øyeblikk jeg er borte fra deg, er en velsignelse."
Ikke bekymre deg. Det er en dobbelkryptering –
– som Sherly og jeg har brukt fra vi var små.
Hvis første bokstav er en konsonant, er resten det motsatte av sannheten.
Jeg skjønner.
Stanley!
Skjønt tiden vår sammen har vært kort –
– begynner jeg å forstå hvordan en mann av en viss legning –
– under visse omstendigheter, ekstreme sådanne kanskje –
– kan begynne å like selskapet til en, –
– en person av...av ditt kjønn.
Tusen takk. Veldig hyggelig av deg.
Jeg beklager så mye. Takk.
Hvor skal du, Stanley?
Du gjemmer deg fortsatt i kjellere?
Det er ikke lett å komme seg ut for tiden.
– Det gleder meg å se deg. – Jeg er ikke her for å treffe deg.
Vær så god. Jeg foretrekker å dele øyeblikket –
– med dine engelske venner.
– 1789. En betydningsfull årgang. – Året for vår strålende revolusjon.
– Er han her? – Da frihet seiret over tyranni.
Er broren min her?
– Jeg har ikke sett ham på lenge. – Du lyver.
Sitt. Vær så snill.
Det kom et brev fra Ren av samme papir.
Selvsagt. Han hadde det med seg. Han snakker sant. Rene er ikke her.
– Han fikk et nytt oppdrag... – Av en anonym velgjører.
En engelskmann med penger og makt som støttet saken vår.
Og nå –
– bestemmer han alt vi skal gjøre.
Og forlanger at jeg tar ansvar for terrorhandlingene hans.
Jeg har gjort en avtale med djevelen. Men etter i kveld –
– er det slutt.
Oppdraget mitt er nesten ferdig.
Han har fått deg til å plante en ny bombe, ikke sant?
Vær så snill, Claude.
– Disse mennene kan hjelpe deg. – Jeg skulle ønske de kunne det.
Dere skjønner det...
Han har kona og barna mine.
Si hvor bomben er, så hjelper vi familien din.
Det er alt tatt hånd om.
Vi har en avtale.
Han og jeg.
Ingen løse tråder.
Det er bare en ting jeg kan gjøre for å holde familien trygg.
– Dere har under ti minutter på dere. – Ikke!
Han trenger ikke lenger pistolen. Ta den og dekk trappen.
Det fins bare en vei ut herfra.
Det har du rett i.
Genialt. Her har vi den. Så fort som mulig.
Du vet hva du skal gjøre med sandsekken, Watson.
Fort.
Doktor, kan du sikre døren?
Du kunne ha fortalt meg det. Ravache var sterk.
– Han ville aldri tatt selvmord. – Ro deg ned.
– Broren min, han er svak. – Sim, pust dypt inn og følg oss.
Til operaen.
HANDELSKONFERANSE
Jeg tok feil.
– Hva? – Jeg gjorde en feil.
Selv om politikk kan splitte oss, –
– vil handel forene oss.
Han skjøt herfra.
Han brukte trefotstativ og jaktstol.
Og skjønte at det fantes en bedre posisjon.
En svak ripe viser at han dro stativet og satte det opp her.
– 600 meter? – 650?
– Og en vindstyrke på 3,5 m/s. – Da ville han trengt vindmåler.
Som han plasserte her.
Han la fra seg en røyk her.
– Kan noen skyte så langt? – Høyst seks menn i hele Europa.
Hvor mange av dem har tjenestegjort i Afghanistan?
Hirschsprung og Tekel. Må ha falt ut da han rullet en.
Var det ikke det dere røykte?
– Leste jeg ikke noe om en oberst? – Sebastian Moran.
Den beste skytteren i den britiske hær. Avskjed i unåde.
Han er nok leiemorder nå. Dette er hans andre offer jeg har støtt på.
Et godt skjult drap. Ingen ser etter kulehull på et bombeåsted.
– Han er 20 minutter for sen. – Han må komme snart.
– Jeg har ingen ID–papirer. – Og jeg er utlending.
Dette er nøyaktig den stemningen Moriarty ønsker.
Omeletten her er nydelig, men de har spart på utgiftene på teen.
Skal vi sammenligne sinnsstemning eller drøfte hva vi vet?
Bomben i går skulle se ut som Tysklands gjengjeld for Strasbourg.
Men den skulle også skjule mordet på bare en mann.
Mannen som ble skutt, var ingen ringere enn Alfred Meinhard.
Han lager våpen. Store våpen.
Nylig ble en stor del av firmaet hans oppkjøpt av en ukjent investor.
– Moriarty. – Ledetrådene peker i en retning.
Men for ikke å gjenta gårkveldens nederlag –
– måtte jeg samle mer informasjon, derav min forsinkelse.
FREDEN I FARE? EKSPLOSJON PÅ HOTEL DU TRIOMPHE
Toget går om 40 minutter, sir.
Bare bagasjen.
Men...
Det er tid nok til at jeg kan tillate meg min lille vane.
Hans vane med å mate den urbane arten, byduene.
Det er sju stasjoner på hovedlinjen i Paris.
Men det tar ti minutter til Jardin des Tuileries –
– der man finner den største mengden av de bevingede skadedyrene.
Da er det kun en igjen: Gare du Nord.
Dit kommer han akkurat tidsnok til å rekke 11.04–toget til Berlin.
Det stopper flere steder på veien, blant annet...
– I Heilbronn. – Nøyaktig hvor vi må dra.
– Der Meinhards fabrikk ligger. – Det er Moriartys fabrikk nå.
Men grunnet bomben blir grensen mellom Frankrike og Tyskland stengt.
Jakten vår er over med mindre vi finner en forbundsfelle –
– som vet hvor man kan krysse grenser.
For engelsk.
– Du utgjør en flott sigøyner. – Jeg lukter iallfall som en.
Ingen grunn til å være nedlatende.
Her er det fine skjerfet.
Nei, det er for engelsk. Det passer bedre på deg.
Den sorte er din, den grå er min.
– Og denne er til deg. – Eh... Akkurat.
– Hvor er vognene? – De er for trege. Kan du ikke ri?
Det er ikke det at han ikke kan. Hvordan uttrykker du det?
De er farlige i begge ender og slu på midten.
Hvorfor la noe med en egen vilje bevege seg mellom bena mine?
Da krever jeg en sykkel, mange takk.
Det er 1891. Vi kunne leid en luftballong.
Hvordan får vi det mer overkommelig?
Hvor brenner det?
Tyskland har ikke akkurat tenkt seg noe sted!
Vi vet om en annen vei.
Sakte og sikkert vinner løpet.
Kom igjen!
Vi smyger oss inn via lasteområdet, finner ut hva han gjør, og stikker.
– Å komme ut igjen kan bli vrient. – Vi skal få dere ut.
Hvis broren min er der, så få ham ut i live.
Er du lykkelig?
– Hva? – I dette øyeblikk...
...er du like lykkelig som du ville vært på bryllupsreisen i Brighton?
Det spørsmålet fortjener ikke noe svar.
– Er du lykkelig? – Er vi her av en annen grunn?
– Det er et enkelt spørsmål. – Skal vi vente på at de returnerer?
– Hva er klokken? – Kvart over tre.
I anleggets boligdel skal det være et telegrafkontor.
Send dette til Mycroft. Vær tilbake her på hel time.
Det er hva du får, Holmes, når industri og våpen forenes.
Legg fra deg skyteren.
Den er litt gammeldags.
Du trenger en sånn en.
Kom igjen.
Velg en.
Maskinpistol. Selvrepeterende.
Du bruker kaliber 7.63 patroner –
– i en av disse.
Et tiskuddsmagasin.
Den er lett nok å lade.
Man må vel dra tilbake sluttstykket for å avfyre første skudd.
Lettere gjort enn sagt.
Ta ham til operasjonssalen.
Jeg skal finne doktoren.
"Kom straks hvis det passer."
"Hvis det ikke passer, kom likevel."
– Dette er snaps. – Det ble sendt et telegram herfra.
Det er ikke snaps, men akevitt, destillert fra most potet.
En utbredt misoppfatning. Men takk.
– Hvem ble det sendt til? – Min avsky for dine forbrytelser...
...overgås kun av min beundring for hvordan de ble oppnådd.
Hvem ble det sendt til?
Du brukte anarkistene og deres bomber for å skape krise i Europa.
Nasjon mot nasjon.
Under dekknavn kjøpte, planla og myrdet du din vei –
– inn i flere industrier og så til at intet kunne spores til deg.
Bomull, opium, stål, og nå våpen og kjemiske våpen.
Alt skal fraktes gjennom Europa på under en uke.
Alt fra kuler til bandasjer.
Nå som du eier forsyningene, vil du skape etterspørselen.
En verdenskrig.
Du kjenner til Schuberts verker.
Ørreten er muligens favoritten min.
En fisker blir lei av å prøve å fange en unnvikende fisk.
Til sides, til sides.
– Han gjør vannet uklart. – Jeg advarer deg.
Forvirrer fisken.
Du ble advart.
Den forstår for sent at den har svømt inn i en felle.
Skal vi prøve igjen?
– Hvem sendte du telegrammet til? – Til...
Til min bror Mycroft.
Hva er det du pønsker på?
Det er da ikke rettferdig.
Jeg har kun ett spørsmål til.
Hvem av oss er fiskeren –
– og hvem er ørreten?
Holmes?
– Holmes? – Ta den tiden du trenger.
Alltid godt å se deg, Watson.
– Hva tenkte du på? – Vent.
Om du må vite det, trodde jeg at jeg hadde ham der jeg ville.
Greit. Da fortsetter vi.
Professor.
Det går bra, det går bra. Ikke kast bort tid med å se til meg.
Jeg skal finne dem.
Snu om tre, to, en.
Skynd dere!
Løp!
– Så du broren min? – Nei, men han har vært her.
– Hvor skal vi? – Over den muren.
– Hva om jeg ikke hadde funnet deg? – Du rev et bygg over meg.
– Hvor er hestene? – Bak oss.
– Vi trenger dem! – Vil du tilbake?
– Hva er veien vår ut? – Der er veien ut!
– Slipper de unna, er du død. – Til bombekasterne!
På tide å ta frem "lille Hans".
Fyr!
Kom igjen! Kom igjen!
Heng i!
Marco! Marco!
Han puster ikke.
Hold hodet hans. Løft bena hans.
Du får pokker ikke dø fra meg.
Jeg vil ikke gjøre det lett for deg.
Kom igjen. Kom igjen.
Kom igjen! Jeg vet at du hører meg, din egoistiske jævel. Kom igjen!
Jeg vet at du hører meg, din jævel!
Bryllupsgaven hans.
Hallo! For en fryktelig drøm!
Du, Mary, Gladstone og jeg var på restaurant.
Den djevelske ponnien hadde gaffel i hoven som han vendte mot meg!
– Hva har du gitt meg? – Bryllupsgaven din.
– Hvem har danset på brystet mitt? – Jeg.
– Hvorfor klør ankelen min? – Fordi du har en stor flis i den.
Gode gud. Tamas! Vi må diskutere et viktig oppdrag.
– Minn meg på det senere. – Sett deg. Drikk dette.
Jeg må få den ut før det blir betent.
– Kalte du meg en egoistisk jævel? – Antagelig.
La den være i!
– Du er en...du er så... – Vær snill.
Jeg er lei for at du ikke kom deg til Brighton.
Jeg også.
– Jeg syns vi skal dra hjem. – Enig.
Vi drar hjem.
Via Sveits.
Hvor kan man bedre starte en krig enn på et fredsmøte?
Vi stikker innom og møter broren min. Han har nok savnet deg.
Hvorfor kan du ikke avlyse fredsmøtet?
Det finner sted om vi liker det eller ei.
Alle er alt ankommet. Selv om herrene snakker om fred –
– gjør de hæren sin klar hjemme. Avlyser vi møtet nå, blir det krig.
– Var ikke telegrammet klart? – Vi har fordoblet sikkerheten.
Det høres betryggende ut.
Dere forstår ikke hvor ømtålig situasjonen er.
Jeg ga telegrammet til mine overordnede, men de –
– brakte Moriarty inn som rådgiver i fredsprosessen.
Han har plassert seg mesterlig. Han er et geni og personlig venn...
– Av statsministeren. Ja, vi vet det. – Jeg tror deg, men hvor er beviset?
Han er for dyktig til å etterlate bevis.
Han etterlater ingen løse tråder.
– Oi, han lever! – Sherly, sett fra deg den!
Hva er denne dingsen? Kan jeg få den? Effekten er svært oppkvikkende.
Det er min personlige oksygenforsyning. Ikke rør den!
Diskusjonen vår fører ingen steder.
Jeg har bedt om papirer som får dere inn på ballet. Carruthers?
Stanley. Stanley! Du har ikke blitt en dag eldre.
– Er det yndlingschutneyen min? – Vi vet jo ikke hva han planlegger.
– Det blir ikke en bombe til. – Nei, ikke en bombe.
– Det rimer ikke. – Hvorfor angripe nasjonene...
– ...for så å forene dem? – Det blir et snikmord.
En ensom skytter på nært hold.
Ren.
– Ja, dessverre. – Du visste det.
Jeg mistenkte det. Etter å ha sett deltagerlisten er jeg sikker.
– Da vet vi hvem vi skal se etter. – Rene er beviset.
Klarer vi å finne og stoppe ham, kan vi redde livet hans –
– og forhindre den vestlige verdens undergang.
Ikke føl noe press.
Velkommen, ambassadør.
Professor James Moriarty.
Nå som alle er her, kan jeg si at målene er den tyske kansleren, –
– hans ambassadør, Frankrikes statsminister og hans mann.
De andre prøver å velge side i tilfelle det bryter ut krig.
Prins Michael, fetter av tsaren, og Russlands ambassadør.
Erkehertug Karl Ludwig og Østerrike–Ungarns ambassadør.
Romanias statsminister og hans ambassadør.
Og selvsagt vår statsminister og ambassadør.
Han vil velge en tid når dignitærene er samlet og står stille.
– Skal det tas et offisielt bilde? – Absolutt. Om...
– 38 minutter. – I så fall kan vi like gjerne danse.
– Jeg har aldri gjort dette før. – Bare følg meg.
– Hva ser du? – Alt.
Det er min forbannelse.
Men du ser ikke det du leter etter.
Jeg trodde du aldri ville spørre.
Over skulderen min. Ung mann, tysk uniform, seremonisverd.
Jeg ser ham.
Din profesjonelle mening?
Traume.
Hardt skadet. Men svært godt behandlet.
Dr. Hoffmanstahl.
Du sa han var en forkjemper for medisinsk nytenking.
Vi har sett et eksempel på hans arbeid.
Tvillingene var ikke tvillinger.
Jeg fattet mistanke i Heilbronn da den ene ikke hjalp den andre.
Jeg så også en umiskjennelig fold bak øret, der huden var strammet.
Jeg burde skjønt at de var et kirurgisk eksperiment.
For å se om man kan få en mann til å ligne en annen.
Ansiktet er ikke lenger hans eget.
Hvordan bedre garantere verdenskrig enn å gjøre snikmorderen...
Til en av ambassadørene.
Det innsnevrer muligheten til en av seks.
Du og Sim vil finne broren hennes. Det er jeg ikke i tvil om.
Du kjenner mine metoder.
Og jeg vet hvor du vil være.
Ingen løsning kunne passe meg bedre enn denne.
Hvem lærte deg forresten å danse?
– Du. – Da har jeg gjort en god jobb.
Vær forsiktig.
Skal vi sette i gang?
Mine damer og herrer, still dere opp for fotograferingen.
Jeg beklager. Passer det dårlig?
Det kunne ikke passet bedre. Kan du ta hit den klokken?
Så vi får spilt det spillet likevel.
Vær så god.
Jeg vil ikke at du skal bli forkjølet.
– Fem–minutters spill? – Om du tror du klarer det.
Begge har to løpere. Jeg er ikke i salen, men det er metodene mine.
Du mener vel ikke dr. Watson?
Det er urettferdig.
Så, operasjonen vil ha etterlatt arr.
Bare fire har hårfeste til å skjule dem.
Ambassadøren du byttet ut med Ren& er han i live?
Skal jeg anbefale ditt neste trekk?
Alle er like høye som min bror, samme kroppsbygning, men...øynene.
Øynene er feil. Rene har blå øyne.
De kan ha glasslinser som forandrer fargen.
I så fall vil han ha såre øyne.
Rene er venstrehendt.
Kanskje snikmorderen sørger for å ikke røpe seg.
Som en hasardspiller.
Jeg tror at det kan være ham.
– Du tror? – Klokken går.
– Du må være sikker. – Dette er jo lynsjakk.
En eneste feilvurdering vil koste deg seieren.
Kaster jeg feil mann i gulvet, kan det bryte ut krig.
Kanskje det er mindre åpenbart. En nervøs rykning eller synlig uro.
Alle har grunn til å være nervøse i kveld.
Jeg vet ikke.
Kanskje det er motsatt: at oppførselen ikke er som normalt.
En skuespiller så opptatt av prestasjonen at den ene egenskapen –
– han ikke kan utføre, er spontan reaksjon.
Bror, jeg ber deg.
Tilgi meg, søster. Jeg må!
Beskytt statsministeren!
Tyskland skal få betale! Merk mine ord!
Det lover ikke godt.
Løperen din var visst til en viss nytte likevel.
– Spillet har så vidt begynt. – Det har nok utviklet seg.
Det fins flere av oss!
Ingen løse tråder.
Hva har skjedd? Jeg er lege!
– Hva skjedde? – Curare.
– Hva feiler det ham? – Det er gift.
Gjør noe!
Doktor, gjør noe!
Jeg tror du nettopp mistet din mest verdifulle brikke.
En vinnerstrategi krever til tider offer.
En krig er avverget.
Jeg er uenig.
– Hvorfor det? – Syntes du ikke at det var rart...
...at telegrammet ditt ikke førte til at noen stanset meg?
Du skjønner, gjemt i underbevisstheten –
– fins et umettelig begjær etter konflikt.
Du slåss ikke mot meg, men mer den menneskelige natur.
Jeg vil bare eie kulene og bandasjene.
Krig i en industriell skala er uunngåelig.
De ordner det selv innen få år.
Alt jeg trenger å gjøre...er vente.
Jeg liker Sveits.
Her blir en manns privatliv respektert.
Spesielt om han eier en formue.
– Løperen tar springeren. Sjakk. – Spillet er over.
– Du bør la noen se på skulderen din. – Angående den formuen din...
Jeg tror den nettopp har blitt kraftig redusert.
– Konge til tårn, to. – Jeg var i flere av timene dine.
Bevegelsesligningen, som dere finner i boken min.
Energien som trengs for å utløse eksplosjonene...
Det var i Oslo jeg først så et glimt av notisboken –
– i rødt skinn, fra Smythson i Bond Street.
Tårn til konge, tre. Sjakk.
Løper til tårn, tre.
Dens viktighet gikk ikke opp for meg før jeg så din hang til duemating.
Da slo det meg at med et så stort rike –
– må selv du holde regnskap med det et sted. Løper tar løper.
– Tårn til løper, fire. – Da trengte jeg kun selve notisboken.
– Du gjorde det ikke lett. – Bare bagasjen.
Jeg måtte tåle en hel del smerte.
Mycroft –
– i Hennes Majestets hemmelige tjeneste.
Notisboken ville utvilsomt være kodet, så hvordan knekke den?
– Tårn tar tårn. – Bonde tar tårn.
Løper til løper, sju.
Dronning tar bonde.
Betyr Hjemlig hagekunst noe som helst for deg?
Kan en pertentlig mann som du ha en slik bok –
– og likevel glemme blomstene i vinduskassen? Hvilken ironi.
Den ligger trygt i London.
Der mine kolleger gjør god bruk av den.
Europas mest imponerende forbryterhjerne er nå frastjålet alt –
– av den muligens dummeste betjenten i Scotland Yards historie.
– Er det mulig å få en kopp te? – Boks 0403.
– Sjekk. – Boks 0801.
Hvor mye er det igjen?
Det er slutten på side to. Side tre.
FORSIKTIG MED HVA DU FISKER ETTER.
Han vil gi en anonym gave til fondet for enker og foreldreløse.
Løper til løper, åtte. Det blir sjakk –
– og, dessuten, matt.
Jeg har skadet skulderen. Hjelper du meg?
Gjerne.
Straks vi har fullført arbeidet vårt her, –
–så er det viktig at du vet –
– at jeg vil sørge for en svært kreativ slutt på doktoren.
Og hans kone.
Hans fordel: min skade.
Min fordel: hans sinne.
Angrepet er primitivt, men erfarent.
Bruk hans kraft til kontrastøt.
Tror du virkelig at du er den eneste som kan spille dette spillet?
Lås armen. Sikt etter svakheten. Deretter et slag på tygga.
Der har vi boksemesteren fra Cambridge.
Dyktig, men forutsigbar.
Tillat meg å svare.
Arsenalet snart tomt. Juster strategien.
Skaden tar på.
Som jeg fryktet. Skade gjør forsvar uholdbart.
Prognosen er stadig mer negativ.
La oss ikke kaste bort mer av hverandres tid.
Vi vet begge hvordan dette ender.
Konklusjon: uavvendelig.
Med mindre...
Noen få ord er nok til å fortelle det lille som gjenstår.
Alle forsøk på å finne likene var helt nytteløse.
Så der, –
– dypt i den fæle heksegryta av vin/lende vann og skummende hav...
...ligger til evig tid –
– den farligste forbryteren –
– og den fremste lovens forsvarer av deres generasjon.
Jeg vil for alltid anse ham som den beste...
...og den klokeste mannen jeg noensinne har kjent.
John?
– John? – Mhm?
Du bør pakke. Klokken er halv tre, og vognen kommer klokken fire.
Det blir en nydelig uke i Brighton.
Det blir moro. Jeg gleder meg.
Jeg savner ham også.
På min egen måte.
...klokeste mannen jeg har kjent. SLUTT
Han ville ønsket at vi dro.
Han ville ønsket å bli med oss.
– Når vil Mrs. Hudson hente Gladstone? – Snart.
Klokken tre.
Mary?
– Hvem leverte denne pakken? – Postmannen.
Den vanlige fyren, eller...
Så han underlig ut?
SLUTT?
[Norwegian]